-Gud, du måste smaka. -Ska vi inte vänta på Don?
Chateau Margaux, ett av de bästa.
-Du talade om Zip-Lock. -Gjorde jag?
-Du sa att vi hade en chans. -Nej, att jag inte har bestämt mig.
Så du undrar om byrån som lyckats med folie, badrumsrengöring-
-och företags anseenden förtjänar mer jobb?
Badrumsrengöring vet jag inte. "Bakteriedödande" påminner om skit.
-Det uttryckte du inte. -Jag uttryckte osäkerhet, ni valde fel.
-Självklart. Ska vi börja om? -Som sagt, jag har inte bestämt mig.
Res er inte. Jag ber om ursäkt, jag fick inte tag på en taxi.
Du borde prova Kens otroliga vin.
Men först ska du veta att Ken föredrar "rent och skinande".
Han säger att "bakteriedödande" får folk att tänka på bajs.
-Tänk inte om, du valde rätt strategi. -Okej.
Ska vi beställa?
Ni har tre samtal. Vid 19 från Tricia Reynolds och två från Diana Baur.
-Vid 21 och 21.30. -Diana Baur? Vad ville hon?
-Hallå? Vad ville hon? -Hon lämnade visst inget meddelande.
-Varför slängs inte de här? -Vet ni vem som pratade med henne?
-Jag rapporterar saken. Korkskallar. -Nej, det är ingen fara.
-Lämnade hon något nummer? -Nej, tyvärr.
-Säg att jag tar mina egna samtal. -Självklart. Jag ber om ursäkt.
God kväll.
Caroline! Läser du posten, eller öppnar du den bara?
-Det var Shirley. Jag hämtar henne. -Hämta den som betalar vår hyra.
Dawn Chambers.
Joan! Kom in hit!
-Joan! -Gör inte så.
Sparka Dawn. Hon har inte betalat hyran.
Jag fixar det.
Trudy Campbell ringer.
-Hej, Trudy. Hur är det med dig? -Ärligt talat, inte bra alls.
Vad har jag gjort?
Tammy lovades en plats vid Greenwich Country, men fick ingen.
Varför stod hon på väntelistan? Hela min fars familj gick där.
De vet vem du är och vem jag är och de vet att vi är skilda.
Greenwich byggdes med skilsmässopengar.
Jag har möte med rektorn. Följ med och visa att vi står på samma sida.
-Självklart. -Imorgon.
-Lite framförhållning vore trevligt. -Jag ville inte blanda in dig alls.
Där fick du mig, Kirby.
-Ni får sparken, allihop. -Vänta. Vi fick en vräkningsvarning.
Jag blev inte informerad. Vi blev inte det.
Ett misstag har visst begåtts. Ring Jim Hobart. Nej, Ferg Donnelly.
Vänta.
Det är såhär rykten börjar. Det här stannar mellan oss.
Återgå till arbetet.
Jag ringer upp Ferg.
Så, nu vill jag bara att ni leker.
Låtsas inte om att vi är här.
Ni har tillåtelse att leka med sakerna. Låtsas att vi inte tittar.
Verkligen? Skulle du göra så?
-Vad är det för fel på dem? -Du ville ju inte ha skådespelare.
Riktiga barn är blyga. Prata med dem som människor.
De har varsin leksak. De blir entusiastiska om vi bara har en.
-En strid där den segrande får jobb? -Det fungerar.
Du hatar barn.
Visa hur långt du kan kasta den. Ta det lugnt!
-Rog, jag ska på lunch. Vad vill du? -Det här går fort.
Någon hos er har hotat oss med vräkning. Fixar du det?
-Tja, egentligen... -Egentligen, vad då?
-Ni måste prata med Jim om det. -Om vad? Vad fan pågår, Ferg?
Lugn, Roger. Det är goda nyheter.
-Fortsätt. -Jo...
-Vi flyttar ert kontor till vårt hus. -Varför då?
Vi betalar gärna folk, men varför hyra ett kontor när vi har plats?
Vänta, förlorar vi kontoret eller byrån?
-Du ser det fel. Ni får komma hem. -Det här är mitt hem!
-Upplöser ni firman? -Ni får ta ett möte med Jim imorgon.
Det här skulle vara det sista vi gjorde, inte det första.
-Var det här din plan hela tiden? -Lägg av. Det blir perfekt.
Roger?
Vad gör jag?
-Kan jag hjälpa dig? -De har lurat oss.
Vilka då?
-Vad gör ni här? -Du kan inte bara berätta för Don.
Vi får inte bli störda.
-Varsågod. -Nej.
McCann flyttar oss till sitt hus. Vi blir av med kontoret. Allt ska bort.
Ska vi flytta? En ny utsikt vore trevligt.
-Nej, Pete. Det är nog inte allt. -Vi blir en del av dem.
-De har konflikter. Därför finns vi. -Fattar du inte? Vi finns inte!
Vår hyra är för hög.
Vill någon annan ha?
Är det allt? "Ta ett glas"? Jag flyttar mig inte.
Ger du upp resten av pengarna? Vi har fyraåriga kontrakt.
-Jag gick inte med på det här. -Jo, när vi sålde företaget.
Efter allt så vinner Jim Cutler. Alla pengar och ingen McCann.
-Jag trivs där. -För att du är ett får.
Vi diskuterar detaljerna med Jim Hobart imorgon. Med värdighet.
Vi håller det mellan oss, tills vi har order.
Det förklarar att de ville ha en prognos.
-Jag är ledsen. -Jag trodde att vi var säkra.
Betsy Wheeler? Okej, Betsy. Vad kul att det är du.
-Peggy, kan vi talas vid? -Senare, kanske.
Det är väldigt viktigt.
Jag kommer strax.
Vad står på?
Jag berättar det här för att... Jag vet inte, för att ingen annan gör det.
Du förtjänar att få veta.
Vi tas upp i McCann.
-Får jag gå? -De behöver dig. Kanske för gott.
Att ligga bättre till än råttorna som lämnar skeppet hjälper dig.
-Det vill jag. -Jaha.
-Slutar du? -Jag måste.
Jag har aldrig jobbat någon annanstans.
Du klarar dig fint.
Du borde återgå till arbetet.
Det här stannar mellan oss.
-Hej, det är jag. -Jag älskar när du ringer.
-Jag ville bara höra din röst. -Ännu bättre. Vad ska jag säga?
-Jag har fått dåliga nyheter. -Du...
-Så dåliga kan de inte vara. -Det kan du inte veta.
-Vi pratar om det när jag kommer. -Jag visste inte att du kommer.
Lisa, boka ett flyg åt mig till New York.
Nu vet du det.
Melanie har två tvåor att visa dig. Det är fem minuter till ditt möte.
-Avboka allt. -Vad är på tok?
Det är personligt.
Don Drapers kontor. Jag ska se om han är tillgänglig.
-Lou Avery ringer från Kalifornien. -Fan också.
Det är bäst att jag tar det. Ursäktar du mig?
-Hej, Lou. -Don, vi måste talas vid.
-Vi hörde just. -Dee skulle inte säga något.
-Då vet du. Jag flyttar nästa vecka. -När berättade de för dig?
För några veckor sen. Jag sket i att det var Tokyo. Det är min stora dröm.
-Har de ett kontor i Tokyo? -De har bara kontor i Tokyo.
-Vad pratar du om? -Tatsunoko Productions.
De gör vår nya tecknade serie. Vad trodde du att jag pratade om?
-Strunt samma. -Jag fick 15 000 i förskott.
Jag har såklart bestämt mig. Tänk om jag fick se din min.
Du skrattar nog inte längre. Sayonara, min vän.
Njut av resten av ditt miserabla liv.
Meredith!
Om vi ska hålla kontoret lugnt är det dumt att stänga draperiet.
-Nå, har du hört något? -Ja. Lou flyttar till Tokyo.
Jag tänker inte berätta varför. Sterling Cooper West står tomt.
-Självklart. -Det är ledigt. Vi kan arbeta där.
-Vi har inga kunder. -McCann har kunder de inte kan ta.
Intressekonflikter. Sunkist ligger på 10 miljoner.
De konkurrerar med Coca-Cola. Burger Chef dumpade dem för oss.
-Deras framtid finns i Kalifornien. -Precis. Hur stort är kontoret?
450 kvadratmeter. Ett ex mätte.
Det finns kunder där. Om vi jobbar där gör vi pengar åt McCann.
-Vi? Jag vill inte tillbaka dit. -Du måste inte. Stanna, om du vill.
Vill någon annan stanna?
Dow Chemical. McCann sparkade Ken. De avskyr dem.
-Det är sju. Men Ken ogillar oss med. -Han gillar när du smörar för honom.
Avon, då? Jag har kontakten med dem.
Det vore att stjäla en kund. Du måste hjälpa McCann att behålla dem.
-Vi ger McCann alla kunder de vill ha. -Vi måste träffa Jim Hobart imorgon.
-Kan vi säkra tre kunder till imorgon? -Vi har gjort det förr.
-Ursäkta att det är så varmt. -Ursäkta intrånget. Här syns vi inte.
Jag trivs här. Hur ser det ut där ute?
De flesta firmor söker högutbildade och du har inte ens tagit examen.
Det ser ändå lovande ut.
-Vilka vill ha mig? -Ska jag säga vad jag tycker?
-Du är experten. Vilka är bäst? -McCann-Erickson.
-Jag vill inte dit. Därför ringde jag. -Jag förstår det. Hör på.
Jag struntar i provision, jag vill ge dig en karriär.
Jag skaffar dig jobb gång på gång.
Förr eller senare måste du gå via ett företag som McCann, ett stort.
Stora produkter, påverkar hela landet. Du blir kvar i max tre år.
-Vad finns det mer? -Mycket som betalar och ger mindre.
På McCann kommer du att ha fyrdubblat lönen 1973.
Var det allt? Det kunde du ha ringt och sagt.
Överväg det på allvar innan vi bokar möten.
Ryktet går och McCann är hämndlysten.
-Du säljer verkligen in det. -Det är en bra chans.
-Kom in. Kul att du kunde komma. -Jag känner mig som en spion.
-Vi har kaviar och Chateau Margaux. -Jag tar gärna en slurk.
De löser upp firman och McCann får alla kunder.
Så de fick er till slut? De slukade er.
Det var svårt att få dig att stanna när de köpte oss. Hur känner du nu?
-Jag följer inte med. -Vi vill vara oberoende i Kalifornien.
Med några få kunder som insisterade på det.
-Vem mer följer med? -Burger Chef och Sunkist.
-På grund av konflikter. -Säg till cheferna att inget förändras.
Jag skrävlar alltid för er, men för dem är jag den nye killen.
-Jag kan inte föreslå ett djärvt drag. -Djärvhet betalar sig alltid.
Jag vill inte tvinga Ken. Han tycker att det är mindre djärvt att byta byrå.
Du har fel. Dow blir överlycklig över att ha allt hos dem.
Vi kan kontot utantill och vi har Don Draper, som du stannade för.
-Det är sant. -Vi har gjort det för. Vi klarar det.
Vet du, jag har fantiserat om att sitta i den här sitsen med dig, Roger.
Pete, du är inte heller direkt oskyldig.
Jag har lekt med er länge nog.
Nej. Jag är ledsen.
-Jag vill inte göra dem avundsjuka. -Säg att min exfru bor i Kalifornien.
-Det gör min med. Hur så? -Varför är du så fäst vid Kalifornien?
Det betyder något för mig.
Jag skämdes över att ta din plats. Det borde ha varit du, inte jag.
-Du var väldigt övertygande. -Jag blev vilseledd.
Jag har träffat någon. Inte för ung, snygg och lite djup.
-Var träffade du henne? -Vi kände varandra i college.
Hon är skild och har inga barn.
Vi stötte ihop på tredje avenyn och mindes inte varför det inte funkade.
-Grattis. -Jag lämnar henne inte i New York.
Lägg av. Du hjälper oss genom att stanna här.
-Roger ringde. Dow sa nej. -Låt mig prata med Ken.
Roger sa att det var slutgiltigt.
Då gäller det småkunder. Vi försöker få ihop några miljoner.
Jag hämtar akterna.
-Vill du ha mer kaffe? -Jag vill bli klar. Jag måste iväg.
-God morgon. -Ursäkta att ni fick vänta.
Ni vet väl varför vi är här? Det har skett ett misstag med vår Tammy.
Familjen Campbell har alltid fått er utmärkta skolning.
-Ni gick inte här. -Nej, men vi har gått här i alla tider.
Tyvärr, beslutet är slutgiltigt.
Trudy sa att det gällde utrymmet, men Tammy gottgör det.
-Hon tar ingen extra plats. -Det gäller inte utrymmet.
Er dotter fick låga poäng på "rita en människa"-provet.
-Det var nytt. Det låter märkligt. -Jag och er exfru har diskuterat det.
Barnen ritar en människa. Utvecklingen bedöms efter detaljer.
Ögon, näsa, öron, fingrar och tår.
Er dotter ritade ett huvud, en mustasch och en slips.
Hon förstod inte uppgiften. Allt utöver streckgubbar är bra för åldern.
-Einstein talade först som fyraåring. -Det gäller inte er lilla flicka.
Er exfru sökte inte till andra skolor. Det var oförsiktigt och arrogant.
-Hur vågar ni? -Vi har sagt allt som finns att säga.
-Vi går inte förrän ni ber om ursäkt. -Det gör ingenting.
-Vill ni följa med ut? -Vill ni inte döda mig i sömnen?
Som en äkta Campbell. MacDonalds umgås inte med familjen Cambells.
-Vad pratar ni om? -En 300 år gammal historia!
Hans klan utnyttjade mina förfäder och dödade dem i sömnen.
-Kungen beordrade det! -Var glad att ni kan byta namn.
-Kom, Trudy. -Fler fega utspel från en Campbell.
-Ledsen, provspelningen är över. -Jag väntar på mamma.
-Var är hon? -Hon hämtar min bror.
Det är en enkel transaktion.
Shirley, vaktar du henne?
Jag har all rätt att bli upprörd. Det är en viktig kund och du är ett arsel.
Vi går ned och kollar om Marsha är tillbaka.
-Kan du ditt telefonnummer? -Fick jag rollen?
Vi har inte bestämt oss än.
Verna?
-De är nog i parken. Lägg is på den. -Det här var dumt. Jag måste iväg.
Det var en bra idé, Tammy blir glad att du kommer.
-Varför sökte du bara till en skola? -Jag hade ett andrahandsval, men...
Jag borde inte säga det här.
Berätta.
Den som skötte intagningarna tog sig friheter med mig.
-Vilken skola? -Peter, du kan inte slå alla.
-Jag skulle inte ha lämnat stan. -Stan har förfallit.
-Det är svårt. Jag har få vänner. -Det tror jag inte på.
Det är makarna.
Varje gång jag åker till stan på en tillställning får jag inte vara ifred.
Så tänker jag: "Lägg av. Om tio år låter alla mig vara ifred."
Det är inte sant. Du är tidlös.
Jag tycker synd om mig själv. Det här var en pärs.
Jag löser skolproblemet med en check. Hälsa att jag älskar Tammy.
Du godtar visst aldrig ett nej.
-Får jag låna din telefon? -Javisst.
Var är Pete?
Vilken tur, jag hann. Jag övertalade just Secor Laxatives att följa med.
-Tog det tid innan det släppte? -Nej, jag lät bli det skämtet, bara.
Susies kontor. Kan jag stå till tjänst?
Okej. Tre pojkar och tre flickor. Vilka är dina favoriter?
-Hon läspar. -Det är rart. Ögonbrynet kan plockas.
Vet du vad? Jag bryr mig inte. Välj du.
Det där menade du inte.
Okej. Berätta inte för någon. Inte ens Elaine.
Det lär inte bli något problem. Vad gäller det?
McCann tar över byrån. Vi flyttas dit.
Herregud, till McCann?
-Vad hände? -Jag häftade mig i tummen!
-Ingen fara. Det händer jämt. -Härligt. Hämta lite is.
-Hämta is, jag drar ut klammern. -Här är hon ju.
-Det var en olycka. -Vad är det som händer?
-Hon häftade sig i fingret. -Susie Q, visa mamma.
-Vi ber så mycket om ursäkt. -Vi åker till akuten.
-Låt inte barn leka med farliga saker. -Överge henne inte på ett kontor.
-Det är ingens fel. -Jag hämtade min son, ni var sena.
-Så du lämnade en åttaåring ensam? -Hon älskar att göra det här.
-Och du älskar väl pengarna hon får? -Jag gör vad jag vill med mina barn.
-Hur fan blev det sådär? -Hon kan dra åt helvete.
-Jag vet att du har annat i tankarna. -Vi återgår till arbetet.
Visst.
-Ursäkta dröjsmålet. Ni är tidiga. -Vi ville få allt i ordning.
-För vadå? -Varsågod och sitt, mina herrar.
Se där. Vi kan behöva lite uppfostran här.
Det vet jag inte, men vi vill diskutera vad vi kan erbjuda er.
Vi med.
Våra byråer kompletterar varandra.
Inför sammanslagningen oroades vi över kunder som hamnade i konflikt.
Några försvinner.
Sunkist, Burger Chef, Secor Laxatives och Tinkerbell försvinner.
Det är arton miljoner.
Tänk om vi kan ha kvar de kunderna i det lilla kontoret i Kalifornien.
Det bästa är att vi fortfarande kan hjälpa er med allt ni behöver.
STERLING COOPER VÄST EN DEL AV MCCANN-ERICKSSON
Det råder guldrusch i Kalifornien. Vi har gjort flera...
Don. Don. Sluta. Det här behövs inte.
Jim, låt honom tala till punkt.
-Ursäktar du oss en stund? -Självklart. Behöver du den?
Det är 275 000 dollar i vinst som ni inte behöver arbeta för.
Don. Sätt dig, är du snäll.
Jag avskyr hur det här har skötts. Det fick det att verka nyckfullt.
Det var det inte.
Tro mig, vi rullar ut röda mattan. Vi ser fram emot det här.
-Vi är fästa vid kunderna. -Och namnet.
Ni förstår inte vad som har hänt.
Det är över. Ni klarade provet.
Ni får fem av reklambranschens största kunder och alla resurser.
Resor, äventyr och en internationell arena.
Jag borde inte behöva sälja in det. Ni dör och kommer till reklamhimlen.
Buick.
Ortho Pharmaceutical.
Nabisco.
Coca-Cola.
Kämpa inte emot. Ni vann.
Ta ledigt resten av dagen. Öppna en flaska champagne.
Jag borde väl skåla. Vi skålade inte för Cooper.
Jag är glad att han slapp det här.
Jag måste gå. Jag har andra planer.
Kom tillbaka efteråt.
Åk med mig. Jag måste ringa Trudy. Hon har haft en jobbig dag.
Vi kämpade ända till slutet.
Var inte en barnunge. Vi ses imorgon.
-Jag köper en runda till. -Det blir min sista.
Jag ska på dejt.
Så stora företag har sina fördelar.
-Det gamla Sterling-Cooper var stort. -Inte såhär stort.
-Du är glad. Det är okej, jag förstår. -Jag är lättad.
Någon annan kan ta över ett tag.
Jag vill skåla för Lou Avery.
Japanerna äter honom levande.
-Vilken katastrof. -Kom igen. Du måste vara positiv.
Hobart listade kunder åt alla utom mig.
-Tar du inte Ortho Pharmaceutical? -Nej. Lita inte på något han sa.
Jag vet inte, jag. För första gången känns det som att det är meningen.
-Vad fint. -Det är vad du borde ha sagt.
Vi vet båda två att de aldrig tar mig på allvar där.
De vet inte vem de har att göra med.
Jag kan inte jobba.
Jag har jagat jobb förr. Jag kanske inte måste, men tack för varningen.
-Jag tänker på kvinnan. -Hon kände sig skyldig.
Jag vet vad hon kände. Jag förstår hela psykologin bakom.
-Hon borde inte prata så med mig. -Hon borde inte ha barn.
Herregud, jag får inte ens hålla med dig.
-Jag hatar inte barn. -Du...
Du kom till den punkten och det blev inget. Jag vet, det gör dig arg.
Du har mycket annat. Jag menar det. Du hade inte lyckats lika bra annars.
-Lyckas du för att du inte har barn? -Vad jag vet.
Det roar dig, för att det inte spelar någon roll. Du kan gå din väg.
-Det skulle jag aldrig göra. -Du kanske inte ens vet.
-Det har varit en lång dag. -Du har rätt.
-Jag borde inte döma. -Du förstår inte ens.
Jag hade en mor som nog inte ville ha mig. Lite förstår jag allt.
Du kanske inte förstår din mor. Hon kanske var väldigt ung.
Hon följde hjärtat och fick problem.
Ingen ska begå misstag som en man och inte kunna gå vidare.
Hon bör kunna gå vidare i livet, precis som en man.
-Du har rätt. -Jag vet.
Man kanske gör det man tror blir bäst.
Vad gjorde du?
Jag... Jag...
Jag är här.
Och...
Vadå?
Han är hos en familj någonstans.
Jag vet inte, men inte för att jag inte bryr mig.
Jag vet inte för att man inte ska veta.
Annars kan man inte gå vidare i livet.
Jag är ledsen, jag visste inte om det.
Tja, man vet inte så mycket om folk. Det är hela poängen.
Nej, det är det inte.
Jag mår bra. Jag har jobb att göra.
Jag avtalade med Gud att om det gick vägen skulle jag sluta röka.
Uppfattat.
Du är en ung man med lysande framtidsutsikter.
Inget mer Sterling-Cooper och inga fler Sterling.
Margaret är den enda dottern till den enda sonen till den enda sonen.
Allt som är kvar är ett mausoleum.
-Vad betyder väl ett namn? -Varje upphovsrätt sen Shakespeare.
Där har vi något att sikta på.
-Jag avundas dig att sikta så högt. -Jag avundas dig att slippa.
-I ett annat liv vore jag din chaufför. -Och satte på min mormor.
Ska du någonstans?
-Säg åt henne att komma hit. -Varken hon eller du skulle gilla det.
Nu måste jag träffa henne.
Det har du gjort. Det är Marie.
Marie Calvet.
-Menar du allvar? -Jag borde ha bett om ditt tillstånd.
-Varna mig innan Megan får veta. -Hon vet redan.
-Varför sa du ingenting till mig? -Jag ville veta att det höll.
Hon är galen.
Du skällde när jag gifte mig med sekreteraren. Sen gjorde du det med.
Vet du, för andra gången idag ger jag mig.
-Jag är glad för din skull. -Tack.
Du är okej.
-Kan jag hjälpa dig? -Ursäkta, jag måste ha gått fel.
-Kenneth, känner du honom? -Vi har aldrig träffats, jag svär.
-Jag söker Diana Baur, som bott här. -Jaha. Vi flyttade just in.
-Vet ni hur jag når henne? -De bad oss sälja hennes möbler.
-Ursäkta att jag störde. -Vill du ha ett glas till?
God morgon.
-Vad sa Caroline? -De gör listor. Nån kommer inte med.
-De behöver inte fler kontorschefer. -Eller svarta tjejer. Jag är onödig.
-Caroline lär armbåga sig fram. -Vad pratar ni om?
Jösses, Meredith. Vi får sätta en bjällra på dig.
God morgon.
Vad händer? Ryktena står som spön i backen.
-Vad har du hört? -Inget! Följer jag med till McCann?
-Raring... -Säg inte raring till mig!
Om en månad har du varken kontor eller lägenhet. Vill du förlora mig?
Jag tänkte berätta idag. Du får följa med om du vill.
-Kan jag få lite Alka-Seltzer nu? -Nej. Det är ingen vanlig dag.
Alla är vettskrämda.
Du har rätt. Ring upp herr Sterling.
Marsha.
-Det är Peggy. -Det är jag.
Jag är inlåst på kontoret och dricker whiskey till frukost.
-Vet du hur du ska göra? -Jag följer med till McCann.
-Verkligen? -Det kan du med, om du vill.
-Borde jag det? -Allt ordnar sig.
-Jag är så dum att jag tror dig. -Stanna kvar i telefonen, tack.
Visst.
Hör upp, tack.
Vissa har redan hört att Sterling- Cooper och flyttar till McCann.
Vår VD Roger Sterling vill säga ett par ord.
Det kommer överraskande, men övergången ska gå lätt.
De har redan gjort plats åt oss.
Det är goda nyheter!
Det var inte vår idé!
Vänta. Det är början på något.
Inte slutet.
Översättning: Emil P.W.S Holmgren Ordiovision